home
***
CD-ROM
|
disk
|
FTP
|
other
***
search
/
Chip 1996 April
/
CHIP 1996 aprilis (CD06).zip
/
CHIP_CD06.ISO
/
hypertxt.arj
/
9501
/
CHIP94.CD
< prev
next >
Wrap
Text File
|
1996-03-08
|
10KB
|
160 lines
@VÖtlettôl a megvalósulásig...@N
A CD-gyártásnak, mint mindennek, megvan a maga
története. Ma már az igazi hifisták is keresik ennek a
modern adathordozónak a lehetôségeit. Elônyei azonban a
számítástechnikában rendkívül szembeötlôek. Rövid
CD-történetünk -- a nemzetközi fejlôdésre is kitekintve --
elsôsorban a hazai eseményekkel foglalkozik.
Az optikai adattárolás alapgondolata több évtizedre
nyúlik vissza, s olyan multinacionális cégek folytattak e
területen alapkutatásokat, mint a Thomson, a DiscoVision
Assotiates (DVD), az Optical Recording Corporation (ORC), a
Sony és a Philips. A kezdeti célok mai szemmel szerények
voltak, hiszen a lehetô legnagyobb adatsûrûség elérése
mellett ""csupán" valamilyen adathordozón, valamilyen
módszerrel rögzített képek optikai úton történô
leolvashatóságára irányultak.
Az alapkutatásokkal foglakozó cégek óvatos piacpolitikát
folytattak mindig, s megválasztották azt az idôpontot,
amikor egy termék a nagyközönség elôtt úgy jelenhetett meg,
hogy az egy korábbi fejlesztés költségeinek megtérülését már
ne befolyásolhassa. A rögzített képek optikai úton történô
leolvasását már 1973-ban kidolgozták, s folyamatosan
fejlesztették, de az optikai rendszer (média és lejátszó)
termékként történô megjelenését gátolták a lejátszók
gyártástechnológiai problémáinak sorozatgyártás-technológiai
nehézségei, valamint a videomagnetofonok (videorekorderek)
akkori piaci felfutása.
Az elveket tehát a képrögzítésre dolgozták ki, de az
elsô sikert mégis a hangrögzítés rendszere hozta meg, mivel
a teljes rendszer sorozatgyártásának költségei alacsonyabbak
voltak, így a nagyközönség számára könnyebben (olcsóbban)
volt elérhetô.
A mediát forradalmasító optikai tároló -- a kompaktlemez
(CD) -- az elmúlt közel tíz évben soha nem látott karriert
futott be. Korunk legjobb perspektívájú adathordozójává
vált, alkalmazási területei szinte korlátlanok, s fejlôdése
töretlen. Érdemes végigkövetni e sikertermék egyes
állomásait, s ez részben magyarázatot ad arra, hogy 1988-ban
--- alig három évvel a CD-k sorozatgyártásának
világpremierje után -- már Magyarországon is új korszak
kezdôdött a @KGlória Kompaktlemez-gyártó Kft.@N megalapításával,
amely a hazai optikai adathordozó gyártáskultúra
megteremtését vállalta.
Még 1982-ben történt, amikor a Philips és a Sony
""megalkotta" a Compact Disc Digital Audio (CD-A)
szabványát. Még két két évet sem kellett várni arra, hogy ne
csak a szórakoztató ipar ismerje a digitális hangrögzítés
alapelveit, hanem a számítástechnika is részesüljön az
optikai adattárolás hasznából, s 1984-ben a fentebb említett
két világcég közös akarattal szabványosította a @KCompact Disc
@KRead Only Memory@N-t (CD-ROM). A CD-k sorozatgyártása 1985-ben
kezdôdött, s nem kellett sokat várni arra, hogy a különbözô
területeken dolgozó szakemberek rájöjjenek: a jövô század
médiája született meg, s aki nem tudja követni,
végérvényesen lemarad.
Magyarország zenemûvészetére, zenekultúrájára évszázadok
óta büszke lehetett, s zenei nagyhatalomnak számított. A
80-as években a Hungaroton Magyar Hanglemezgyártó Vállalat
(HUNGAROTON) monopol helyzete a hazai zenei- és irodalmi
hanganyag kiadásban vitathatatlan volt, s kiadványaikkal
szinte egyedül képviselték hazánkat, árbevételük jelentôs
része az LP-n exportált komolyzenei felvételekbôl folyt be.
Az LP-k egyeduralmát a CD-k megjelenése már az elsô két év
tapasztalata alapján bizonyíthatóan megtörte, hiszen itt
nemcsak egy ""elnyûhetetlen" adathordozóról volt szó, hanem
egy rendszerrôl, amely -- a kiváló hangminôségen túlmenôen
-- olyan plusz szolgáltatásokat is nyújtott a
zeneszeretôknek, amelyeket egy hagyományos LP-lejátszó nem
tudhatott (például távvezérelhetôség, tetszôleges
programozhatóság stb.). A HUNGAROTON tudta: amennyiben nem
biztosítja a hazai CD-gyártást, úgy rövid idôn belül
kiszorul a nyugat-európai és amerikai piacokról. Az is
nyilvánvaló volt számára, hogy egy akkora beruházást,
amelyet egy CD-t gyártó üzem felépítése jelent, önerôbôl nem
tud megoldani, sôt a már optimálisan mûködtethetô
""legkisebb" üzem -- csupán saját kiadványok préselése
esetén -- kihasználtsága is problémát jelenthet.
Az elmúlt évtizedekben a @KVideoton Elektronikai Vállalat@N
(VEV) a hazai elektronikai ipar fellegvára volt, s vezetô
pozícióját jelentôs mértékben fejlett számítástechnikai
iparának köszönhette, ezen belül az általa gyártott
perifériák (sornyomtatók és terminálok) meghatározó szerepet
játszottak. A PC-k megjelenésével alapvetôen megváltozott a
felhasználók igénye, így a VEV-nek is alkalmazkodnia kellett
volna az új piaci igényekhez. A VEV által gyártott
hagyományos számítógép-perifériák (sornyomtatók, mátrix
nyomtatók, lézernyomtatók) fejlôdését sem a fejlesztés, sem
a gyártás területén nem tudta követni, melynek számtalan --
nem szükségszerûen pénzügyi -- oka volt.
Ekkor már 1984-86-ot írtunk, s megjelentek az optikai
tároló rendszerek, amelyek a számítástechnikai perifériák
egy új generációjának számítottak. A VEV hosszútávú
stratégiát dolgozott ki az optikai adathordozó rendszerek
gyártására és saját számítógép-rendszereiben történô
jövôbeni alkalmazására. A VEV-nél elindult egy olyan optikai
tároló program megvalósítása, amely nemcsak a
számítástechnika területét (CD-ROM- és MO-meghajtók,
valamint MO-médiák fejlesztése, gyártástechnológiájának
kidolgozása), hanem a szórakoztató elektronika területét
(CD-lejátszók fejlesztése és gyártása) is érintette. A VEV
optikai tároló programjának részét képezte egy optikai
adathordozó-gyártó (CD, MO) üzem létrehozása.
A HUNGAROTON és a VEV -- két, látszólag egymástól
független és távolesô tevékenységet folytató állami
nagyvállalat -- a CD megjelenésével 1986-ban egymásra
talált. A VEV a CD Audio gyártást a hazai optikai
gyártáskultúra meghonosításának tekintette, és ezen a
bázison az akkor már szabványokban is rögzített, igényesebb,
számítástechnikai célra alkalmas CD-ROM gyártás igényét is
szerette volna kielégíteni. A HUNGAROTON a fentebb vázolt
elképzelésein túlmenôen, meglévô külföldi kapcsolatain
keresztül Kelet-Európa elsô CD gyárának gazdaságos
mûködtethetôségét is ígérte. A közös terv megvalósításához
mintegy másfél évet kellett várni, és 1988. március 23-án
megalakult székesfehérvári székhellyel a Glória
Kompaktlemez-gyártó Kft. (Glória). A vállalkozás sikerének
biztosítására a tulajdonosi kör bôvült a holland LAKO
B.V-vel és a Magyar Hitelbank Rt.-vel. Jóllehet a Glória 25O
millio forintos alaptôkével rendelkezett, maga a teljes
beruházás, amely ""zöldmezôs" beruházásként került
megvalósításra, összességében közel l milliárd forintot tett
ki. Ennek az összegnek a jelentôs részét a VEV tulajdonosi
hitel formájában biztosította, illetve az új vállalat a
részére e technológiát befogadó korszerû üzemépületet
épített.
A hazai CD gyártás 1988-ban történô megvalósulása
nemcsak egy új gyártáskultúra magyarországi megjelenését
jelentette, hanem ezzel lehetôséget biztosított zenei és
számítástechnikai iparunknak a nyugat-európai színvonalra
történô felzárkózására. Mindehhez a korszakváltáshoz
kapcsolódott a VEV fennállásának 5O. évfordulója is.
A Glória 1988 októberében a CD-gyártás akkori
legmodernebb (teljesen automata, integrált mérôrendszerrel
rendelkezô, harmadik generációs) gépsorait vásárolta meg.
Mindehhez egy olyan -- akkor még talán túlságosan
gazdaságtalannak tûnô -- beruházásra is vállalkozott
(mester- és nyomólemezgyártás), amely lehetôvé tette a
megrendelôk részére nyújtható teljes szolgáltatást, azaz a
mesterszalagtól a kész CD-ig mindent egy helyen, házon belül
el tudott végezni. A három CD-gyártó gépsor -- melynek
összkapacitása a gyártott sorozatnagyságoktól függôen 4,5-6
millió darab évente -- nem terhelhette le a beruházás közel
felét kitevô üzemrész teljes kapacitását, de a piaci
körülmények úgy alakultak, hogy ezen üzemrész mûködtetése
alapvetôen negatívan nem befolyásolta a Glória eredményeit.
A CD gyártó gépsorok telepítése és beüzemelése -- annak
ellenére, hogy gyakorlattal nem rendelkeztünk -- viszonylag
gyorsan és gördülékenyen 1988. december 2-ig befejezôdött.
Az évfordulók (Szent István halálának 95O. és a VEV
fennállásának 5O. évfordulója) jegyében, melyek egyben
Székesfehérvárhoz is szorosan kapcsolódnak, méltóan kívántuk
ezen ipartörténeti eseményt megörökíteni. ""Kézenfekvônek"
tûnt elsô magyar rock operánk az ""István, a király" No.
1-ként történt legyártása, s ezzel az új korszak megnyitása.
Székesfehérvár, 1994. november 7.
@KBaráth István@N